Klauzál Gábor és kortársai II.
Adalékok egy temetői séta stációihoz…
[2.rész.: A jobb oldali falsírboltoktól a Deák-mauzóleumig…]
A Klauzál Gábor Társaság – névadója halálának 150. évfordulójára emlékezve – 2016. szeptember 24-én Bartos Mihály helytörténész vezetésével kegyeleti sétát tett a Fiumei úti Nemzeti Sírkertben, felkeresve Klauzál Gábor személyéhez, életéhez, munkásságához valamilyen módon közvetlenül kötődők síremlékeit.
De
most, térjünk vissza eredeti sétánkhoz és – az utókor által vegyes megítélés
alá eső – néhai vitéz lófő dálnoki Miklós Béla (1890-1948) vezérezredes,
miniszterelnök síremlékénél váltsunk útirányt. A 24/1. és a 24. parcellán
északkeleti irányban átvágva, a 31/2. irányába indulunk tovább...
A
31/2. ún. 1848-1849-es parcella, a „Hősök ligete”, mely különleges értéke a
temetőnek. Az 1848-1849. évi magyar forradalom és szabadságharc katonáinak Budáról,
az egykori tabáni, illetve vízivárosi katonai temetőből exhumált hamvai
találhatóak itt, sírjeleikkel együtt.
Itt nyugszik többek között: 31/2-1-1
alsószalóki Krivácsy József (1821-1903) honvéd alezredes, Komárom várának
tüzérparancsnoka; 31/2-1-18 Lumniczer (Lumnitzer) Sándor (1821-1892) sebész,
törzsorvos, 1849-ben a Hadügyminisztérium egészségügyi osztályának főnöke;
31/2-2-17 barenfelsi Psota (Psotta; Pschotta) Mór (1807-1863) honvéd
tüzérezredes, a szabadságharc egyik legkiválóbb főtüzére; 31/2-2-26 jekelfalusi
és margitfalvi Jekelfalussy Lajos (1828-1899) honvéd százados,
zászlóaljparancsnok; 31/2-2-27 ifj. beniczei és micsinyei Beniczky Lajos
(1813-1868) nemzetőr őrnagy, honvéd alezredes, kormánybiztos, 1867-től a
Honvédegyleti mozgalom egyik megszervezője, a pesti Honvédegylet első
elnöke.
|
|
|
|
|
|||||
Beniczky Lajos | Jekelfalussy Lajos | Psotta Mór | Lumniczer Sándor | Krivácsy József |
A
parcella határos azzal a körönddel, melyen áll a Kossuth-mauzóleum, udvardi
és kossuthi Kossuth Lajos (1802-1894) jogász, író, publicista, politikus,
országgyűlési képviselő, pénzügyminiszter, az Országos Honvédelmi Bizottmány
elnöke, kormányzó-elnök nyughelye.
![]() |
Kossuth Lajos partéja |
![]() |
Kossuth Lajos |
Kossuth
Lajos 1894. március 20-án este 10 óra 55 perckor halt meg Torinóban. A halottat
szállító vonat március 28-án indult el Torinóból és március 30-án délután 3 óra
18 perckor futott be a Nyugati pályaudvarra.
(Budapesten,
március 31-én temették az előkészített ideiglenes Kossuth-sírboltba – a család
által, a genovai temetőből áthozatott – leánya, Kossuth Vilma és felesége,
Meszlényi Terézia hamvait.)
Kossuth
Lajos nagy pompával és pátosszal megrendezett temetése április 1-én, reggel 9
órakor kezdődött és a nap folyamán zajlott. Az eredeti sír a mai mauzóleumtól
mintegy 100 méterrel balra volt.
A
már majdnem kész mauzóleumot 1906. nyarán villámcsapás érte, így azt csak 1909.
november 25-én szentelték fel.
Klauzál
Gábornak a pozsonyi országgyűléseken követtársa, az első népképviseleti
országgyűlésben képviselőtársa és pénzügyminiszterként minisztertársa a Batthyány-kormányban.
A
Fővárosi Lapok folyamatosan közölte mindazok neveit, akik Kossuth Lajos
temetésére koszorút rendeltek, közöttük „…
Klauzál Gábor (Egykori minisztertársnak gyermekei). …”[1] is ott találhatóak.
[Gerster
Kálmán és Stróbl Alajos, továbbá: Herpka Károly-Jungfer Gyula-Kauser
József-Kölber Dezső-Müller Ernő-Róth Miksa-Seenger Béla-Vögerl Alajos;
1903-1905.]
A
Kossuth-mauzóleumot elhagyva, utunkat a 22. parcella keleti oldalán folytatjuk
tovább, majd annak északi sarkát elérve, a 21. parcella első keresztútjára
fordulunk be.
Klauzál Gáborné,
született Schmidt Emma (1832-1889) – Klauzál Gábor második felesége – ebben
a parcellában lett eltemetve 1889. április 11-én.[2]
|
|
|
|
||||
Klauzál Gáborné Schmidt Emma |
Klauzál Gáborné partéja |
A 21. parcella napjainkban |
Az '56-os központi emlékhely |
A parcellát idő közben
rendezték, kétszer is újratemették, az asszony hamvait nem helyezték át, így sírja
ma már nincs meg. A korabeli temetői parcella-térképek hiányában, ma már
sírjának parcellán belüli pontos helye sem határozható meg. Amennyiben egykori
sírjára rátemetkeztek, úgy csontjainak nagy része vélhetőleg a temető
csontkamrájában vannak.[3]
A
21-es parcellát elhagyva, átvágunk a 20/1. parcella keleti végénél, majd
utunkat a 20. parcella mentén folytatjuk nyugati irányba. Közben vethetünk egy
pillantást Roskovics Ignác festőművész[4] sírjára, akinek
egészalakos szobrát a Klauzál Gábor Társaság kárpátaljai kirándulásán Ungváron,
az Ung folyó partján 2013. július 5-én már megcsodálhattuk.
Mielőtt
a 12/2. parcellát elérve, befordulunk a Batthyány-mauzóleumhoz, megállunk és a
fák között kitekinthetünk a 12. parcellára. Ebben a parcellában ma már hiába
keresnénk Klauzál Gábor barátját, akit egykor ide temettek el...
Osztróvszky József
(1818-1889)
ügyvéd, 1849-ben kormánybiztos, Szegeden polgármester, országgyűlési képviselő,
Budapesten kúriai elnök.
Amikor
Klauzál Gábor 1840-ben az országgyűlésről hazatért Szegedre, a polgárok éji
zenével tisztelték meg, a köszöntő beszédet pedig az ifjú Osztróvszky József
tartotta.
Klauzál
Gábor képviselőtársa és barátja. Elsőként kapja Szegeden Klauzál Gábor
halálhírét, majd ő tartja 1866. augusztus 6-án barátja hűlt teteme feletti
gyászbeszédet a Szent Rozália kápolna előtti ravatalánál. Beszédének
zárógondolata mára szállóigévé és a „Klauzál 150 Emlékév” jelmondatává is vált:
„Ne felejtsék el önök a nagy hazafit, és
tanítsák meg gyermekeiket Klauzál Gábor nevére…”
Osztróvszky
József Budapesten, 1899. április 22-én hunyt el. A Kerepesi úti temetőben
április 24-én temették el a 12-2-91 sírhelyre. Innen 1930-ban áthelyezték a 32.,
majd 1956-ban a 44. parcellába. A Kerepesi temetőből exhumálás után, 1968.
szeptember 21-én, a péceli református temetőbe temették át. Sírja és eredeti
síremléke ma is ott áll.
Néhány
méter után, a temető elsőként létesült nagyobb síremlékéhez, a nemzet nagy
vértanújának nyughelyéhez érkezünk…
Németújvári gróf Batthyány Lajos (1807-1849)
politikus, diplomata, a főrendi ház tagja, Magyarország első független,
alkotmányos miniszterelnöke.[5]
V.
Ferdinánd király 1848. március 17-én megbízta az első magyar minisztérium (kormány)
megalakításával. Az általa összeállított és az uralkodó által jóváhagyott
összetételű első független alkotmányos kormány, április 11-én kezdte meg
működését.
Felkérésére
Klauzál Gábor március 22-én elfogadta a neki felajánlott földművelés-, ipar- és
kereskedelmi (valamint az egészség- és postai-) ügyeket irányító tárca
vezetését. A kormány lemondásáig együtt dolgoztak. A miniszterelnök
távollétében, a kormányfőt Klauzál Gábor helyettesítette.
Batthyány
Lajost 1849. október 6-án végezték ki Pesten. A kivégzést követően holttestét a
pesti ferences templom altemplomában rejtették el és őrizték a továbbiakban.
Ebben a templomban ravatalozták fel 1870. június 9-én, majd innen vitték
végleges nyughelyére a Kerepesi temetőbe, a mai kriptaüregbe. Ez fölé 1874-ben
emelték az impozáns felépítményt, de igazából azt, az eredeti terveknek
megfelelően, a mai napig nem fejezték be.
Sírversét
Tóth Kálmán (1831-1881) költő írta:
„Nagy küzdés volt egész élte,
Sokak által félreértve.
Óh, de oly szent volt halála,
Életét megmagyarázta.” |
Teleki
László (1811-1861) politikus, író,
találóan így jellemezte őt: „Egy nagy és
szép ügy hősi vértanúja, aki lelkét visszaadta Istennek, de emléked örökké élni
fog sziveinkben, emléked élni fog az utolsó magyar legutolsó lélegzetvételéig.”
[Schickedanz Albert, 1874.]
|
|
|
|
||||
Batthyány Lajos |
Batthyány Lajos aradi vértanúkkal közös partéja |
Schickedanz Albert terve a Batthyány mauzóleumra |
Batthyány mauzóleum |
A
Batthyány-mauzóleumot megkerülve, annak háta mögött indulunk tovább. A 20.
parcellát elérve, annak sarkánál árválkodik egy fekete márvány síremlék. Itt
nyugszik Grúz
Albertné, született Erdey Róza (†1915) egerbegyi Grúz Albert (†1918)
honvédelmi államtitkár felesége, az
Erzsébet-rend hölgye, korának jótékonykodásairól közismert alakja, a
hazai nőnevelés egyik úttörője.[6]
![]() |
Grúz Albertné
(Erdey Róza)
síremléke
|
A fejezeti sírjelen ma is jól
olvasható, emlékét megörökítő sírverset Klauzál Gáborné született Degré
Katalin – a néhai miniszter menye, Gábor fiának felesége – írta.
A sírvers teljes szövege:
„Kenyeret osztott, rózsákat hintett, Bőkezün földi jót, lelki kincset. Szent Erzsébet fenkölt, hü leánya, Kenyérért áldás, rózsákért könnyek árja, Hull drága porára.” |
A
síremléket 1917-ben állították fel, avatásán ifj. Klauzál Gábor és felesége,
Degré Katalin is részt vett.[7] [Gerenday, 1917.]
![]() |
A temető Nagykeresztje |
A
20. parcella mellett, keleti irányban tovább haladva, egy kis köröndön, mesterségesen
emelt dombocskán áll a temető Nagykeresztje[8]. Az eredetileg kőből
készült temetői Nagykereszt, a
temető központi helyén került felállításra 1857-ben. Kegyeleti emlékhely
azoknak, akiknek hozzátartozói távoli, vagy ismeretlen helyen nyugszanak,
illetve sírjuk valaha ebben a temetőben volt, de idő közben azt már
felszámolták.
A
kőből készült Nagykeresztet – mely az idők folyamán erősen megrongálódott – a
főváros tanácsa 1903-ban öntöttvas keresztre és korpuszra cserélte. Ma is ez
látható a temetőben, lábazatának elő és hátoldalán annak történetére vonatkozó
feliratokkal.[9]
A
Nagykeresztnél délre fordulunk és a 28. parcella mentén haladunk tovább.
Mielőtt annak sarkát elérnénk, érdemes a fák lombja alá még betekintenünk. Itt
található márkosfalvi Barabás Miklós
(1810-1898) festőművész, grafikus, litográfus, fotográfus, emlékíró, a Magyar
Tudományos Akadémia tagja, a Képzőművészeti Társulat elnökének sírja.[10]
A
hazai biedermeier festészet egyik legnagyobb mestere. Számtalan kortársának
portréját készítette el, akik között ott van: Vörösmarty Mihály (1836), gróf
Batthyány Lajos (1840-es évek), Eötvös József (1845), Liszt Ferenc (1847), gróf
Széchenyi István (1848), Sauer Ignác (1861), Arany János (1884) is.
Közismert
alkotása a Lánchíd alapkőletételét megörökítő, 1842-ben készült akvarellje,
melyről 1864-ben nagyméretű olajképet is készített. A nagyméretű festményen – a
Nemzeti Sírkertben nyugvó Batthyány Lajos, Deák Ferenc, Vörösmarty Mihály,
Szalay László, Pólya József, Toldy Ferenc és Clark Ádám mellett – Klauzál Gábor
alakja is ott van. Természetesen, a művész önmagát is a képbe festette…
A
magyar forradalom és szabadságharc jeles alakjairól és katonahőseiről, a
Batthyány-kormány tagjairól készült rajzai páratlan dokumentumok. Ezek
nyomdailag sokszorosított változatainak némelyike, abban az időben nagyon sok
magyar családnál fellelhető volt.
Klauzál
Gábor későbbi második feleségéről, Schmidt Emmáról – Nagysándor József vértanú
tábornok özvegy menyasszonyáról – 1849-ben
csodálatos akvarellt festett. Szeged városa megrendelésére, 1861-ben
megfestette országgyűlési követük, Klauzál Gábor portréját. Ezt a képet
jelenleg Szegeden, a Móra Ferenc Múzeum őrzi.
A
„Klauzál 150 Emlékév” keretében, a
Magyar Nemzeti Múzeumban megrendezett „Nemzetünk
kincse…” c. kiállításon került bemutatásra egy addig, a nagyközönség előtt
ismeretlen, 1867-ben készült további Klauzál Gábor portré is. [Telcs Ede,
1905.]
Az
ún. „Deák út”-on haladunk tovább a névadó mauzóleuma felé. A 28. parcella
díszssorában nyugszik szemerjai Szász
Károly (1829-1905) költő, drámaíró, műfordító, esztéta, kritikus, 48-as
honvéd hadnagy, református püspök, politikus, a Magyar Tudományos Akadémia
tagja, a Kisfaludy Társaság tagja, majd alelnöke.[11]
Madách
Imre: Az ember tragédiája c.
drámájáról ő írta az első átfogó műelemzést.[12]
![]() |
Szász Károly |
![]() |
Szász Károly
síremléke
|
A
fülöpszállási kerület országgyűlési képviselője, egyidejűleg a Deák-párt tagja
1865-től. Ebben az időben így ír „a
hollóból hattyúvá fehérült alak”-ról, Klauzál Gáborról: „Annál
rokonszenvesebb egyéniség a jó öreg Klauzál, kiben az egykori ministert ugyan
senki föl nem fedezné, sőt a posoni országgyűlések sentimentális szónokát is
alig; bár, ha hangja megcsendül mint az ávé ájtatra hívó estharangja, szívünket
valami kifejezhetlen elérzékenyülés ábrándja fogja el; még is, régi
tulajdonaiból egész teljességben csak táblabíróságát tartotta meg, annak egész
jólelkűségével s tajtékpipás szeretetre-méltóságával.”
Sírfelirata:
Ama nemes harczot én megharczoltam… /
2. Tim. IV. 7. [Gerenday]
Mielőtt
belépnénk a Deák-mauzóleumba, vessünk egy pillantást a körülötte lévő
síremlékek egyikére a 29. parcellában. Itt nyugszik Trefort Ágoston (1817-1888) kultúrpolitikus, politikai közíró,
országgyűlési képviselő, közoktatási és vallásügyi miniszter, a Magyar
Tudományos Akadémia tagja, majd igazgatója, végül elnöke, a Nemzeti Kaszinó
tagja.[13]
Klauzál
Gáborhoz két évtizedes barátság fűzte, három országgyűlésen voltak
képviselőtársak.
A
Batthyány-kormányban 1848. április 27-től szeptember 28-ig a földművelés-,
ipar- és kereskedelemügyi minisztérium államtitkára, a minisztérium
ügykezelésének vezetője. Az elhunyt Klauzál Gáborra emlékezve, 1866. szeptember
2-án a Békés megyei Gazdasági Egyesület összejövetelén, jeles beszédet tartott.
Ebben így szólt kettejük kapcsolatáról: „…
mert nekem jutott volt a szerep, élte legfényesebb, de egyszersmind
legnehezebb, s talán legháládatlanabb szakában a barátság és politikai
elvrokonságnál fogva, az ő kívánatára s fölterjesztésére vele az első magyar
minisztériumban, mint képviselője s helyettese működni, …”[14]
Következő
állomás a Deák-mauzóleum, melyben nyugszik kehidai
Deák Ferenc Antal (1803-1876) jogtudós, táblabíró, publicista,
országgyűlési követ, majd képviselő, az első felelős magyar kormány
igazságügyminisztere, a Magyar Tudományos Akadémia tagja. A reformkor és a
dualizmus korának egyik meghatározó alakja. Közmegbecsülés adta jelzői: „a Haza
bölcse” és „a Nemzet prókátora”. Barátja, Vörösmarty Mihály halála után özvegye
és árváinak gyámolítója.
Pesten,
1876. január 28-án éjjel 11 órakor szűnt meg szíve dobogni. A nemzet halottját
január 31-én, a Magyar Tudományos Akadémia oszlopcsarnokában ravatalozták fel.
Erzsébet királyné itt személyesen is megjelent, hogy kegyeletét lerója.
Temetése
február 3-án délelőtt 11 órakor kezdődött a Kerepesi temetőben, ahol hűlt
tetemét nyughelyére helyezték.
A
nemzet költségén impozáns mauzóleumot emeltek neki. A kiírt pályázaton Gerster
Kálmán terveit fogadták el. A mauzóleum építése 1884-1887. között valósult meg.
Klauzál
Gábort és Deák Ferencet közismerten szoros emberi és elv-barátság kötötte
össze. A reformországgyűléseken közös törekvéseikért küzdöttek. Az 1839-40. évi
országgyűlést követően mindketten az új büntetőtörvénykönyv kidolgozásán
fáradoztak. Az 1843-44. évi országgyűlésen távollévő Deák helyett, Klauzál
töltötte be az alsótábla vezetőjének szerepét. Miniszterként mindketten tagjai
a Batthyány-kormánynak.
Deák
Ferenc a Klauzál családdal jó kapcsolatokat ápolt, többször járt náluk a
kistétényi birtokon is. A kiegyezés előkészítésében is közösen gondolkodtak és
dolgoztak. [Gerster Kálmán, majd Kiss György; továbbá: Santo Barbieri-Giovanni
Fumi-Róth Miksa-Stróbl Alajos-Székely Bertalan, 1884-1887.]
Deák
Ferenc halálára ifj. Klauzál Gábor gyászverset írt, amely a Pozsonyi Lapok c.
újságban jelent meg.[15]
|
|
|
|
||||
Deák mauzóleum bejáratánál |
Dr. Kovács Árpád idegenvezetőnk |
Deák Ferenc síremléke |
A mauzóleum belseje... |
A
séta alkalmából megnyílt a Deák-mauzóleum kapuja, így lehetőségünk nyílt a
névadónkhoz oly közel álló jóbarát emléke előtt fejet hajtanunk. A mauzóleumot dr. Kovács Árpád, a Nemzeti Örökség
Intézete Fiumei úti Sírkertjének idegenvezetője mutatta be.
Az építészeti
bravúrok sorozatát felvonultató építmény történetének és művészi értékeinek
megismerése után, a Klauzál Gábor Társaság – és a jövő generációjának –
képviseletében, Markó Ábel helyezett
el koszorút Deák Ferenc hamvai fölé emelt szarkofág lábazatánál. Ezt követően, Markó László alapító tagunk köszönetet
mondva az itt megélt élményért, Klauzál Gábor halálának 150. évfordulója
tiszteletére palackozott bort adott emlékbe idegenvezetőnknek.
|
|
|
|
||||
Markó Ábel koszorút helyez el a Klauzál Gábor Társaság nevében |
Markó László megköszöni dr. Kovács Árpádnak a mauzóleum bemutatását |
Klauzál-bor |
Búcsúpillantás... |
![]() |
Bartos Mihály
helytörténész
Klauzál Gábor Társaság alapító tagja
2016. december
(A képeket készítette: Kecskeméti Tibor, Bartos Mihály és Hódi Szabolcs, a képeket az íráshoz összevállogatta: Bartos Mihály és Hódi Szabolcs)
A temetői sétáról szóló írás előzménye és folytatása:
![](/images/sep2.gif)
Megjegyzések:
[1] Fővárosi Lapok, XXXI. évf. 88. szám, 1894. március 30. 761.o.
[2] SHA: 21-16-30
[3] A 21-es parcella jelenleg az 1956-osok parcellája. Itt nyugszik a budafoki illetőségű Ócsai Károly (1938-2011) szobrászművész is, akinek alkotása többek között a nagytétényi Száraz-Rudnyánszky-kastély előtt 1996-ban felállított Tétényi csata emlékmű. A parcella központi emlékhelyét alkotó – az 1956-os forradalom 13 napját szimbolizáló – mészkő fejezeti sírjelek az egykori, az 1970-es évek közepén felszámolt nagytétényi községi temetőből áthozott sírkövek újrahasznosítása. Az emlékhelyet 1999-ben avatták fel, alkotója Gömbös László (1926-2010) szobrászművész.
[4] Roskovics Ignác (1854-1915) kárpátaljai magyar festőművész. Ungváron, a Színház tér sarkán álló, 2012-ben felavatott egészalakos bronz szobrát Kolodko Mihály ungvári szobrászművész készítette. Ennek a szobornak a bronz másolatát 2014-ben Budapesten, a pesti korzón állították fel. A két szobor közötti eltérés mindössze a festőállványon látható képen van, az előbbinél az Ung folyó feletti hidat, az utóbbin pedig a Duna feletti Lánchidat festi a művész. Mindkét szobor Ivan Volosiv ungvári mecénás ajándéka a két városnak. – SHA: 20-1-52
[5] Batthyány Lajos Promontoron igazoltan, legalább két alkalommal járt. Egyik igazolt útja az országgyűlés által Windisch-Grätz herceghez menesztett békedelegáció vezetőjeként 1849. január 1-én volt, amikor dél körül érkezett a településre, ahol Görgeinek a Savoyai-kastélyban elhelyezett főhadiszálláson járt, itt ebédelt, majd ezt követően, a delegációval és annak katonai kíséretével Tétény irányába indult tovább.
A második alkalommal Buda várának kiürítése során, 1849. április 23-án a politikai foglyok menetével került Promontorra. A falun átvonulva, a menet letért az országút melletti legelőre, ahol pihenőt tartottak és étkezhettek. A falubeliek ételt és italt hoztak a menetben lévőknek.
[6] SHA: 28-1-8
[7] Budapesti Hírlap, XXXVII. évf. 162. szám, 1917. június 28. 10.o.
[8] más elnevezéssel: Mindenki Keresztje
[9] A posztamens előoldalának felirata: „ERECTA E PIIS / FIDELIUM / OBLATIS. / 1857.” a.m. „Hívek adományából emelve 1857”; hátoldalának felirata: „A HIVEK ADOMÁNYAIBÓL EMELT / DE AZ IDŐ FOLYAMÁN MEGRON- / GÁLÓDOTT KŐKERESZT HELYETT / EZEN VASKERESZTET ÁLLITOTTA / A SZÉKES FŐVÁROS TANÁCSA / 1903. ÉVBEN."
[10] SHA: 28-1-5
[11] SHA: 28-ds-13
[12] Nota bene! Klauzál Gábor szegedi síremlékén olvasható vers szerzője Jámbor Pál (1821-1897), akinek élete egyik érdekes irodalomtörténeti eseménye Madách Imre: Az ember tragédiája című művéhez kapcsolódik. M. a drámát 1860. március 26-án fejezte be. A kéziratot J. P. közvetítésével maga vitte el Arany Jánosnak, aki már az első jelenetnél – azt hívén, hogy az nem egyéb, mint a „Faust gyönge utánzása” – elkedvetlenedve tette félre. M. I. egy 1861. november 2-ai levelében így számol be a később történtekről: „(Arany a kéziratnak –) … holnapokig feléje sem nézett, míg Jámbor Pál kérésére és sürgetésére újra kézbefogta, s megtetszett neki”. M. hallhatatlan művének további sorsa innen – J. P. hathatós közreműködésének is köszönhetően – már közismert…
[13] SHA: 29-1-5
[14] Trefort Ágoston: Emlékbeszédek és tanulmányok – A M. Tud. Akadémia Könyvkiadó-Hivatala, Budapest 1884. 106.o.
[15] Fővárosi Lapok, XV. évf. 26. szám, 1878. január 31. 127.o.
![](/images/pecset_s.gif)